Verecke és az Őrség között (9)
|
Józsa Judit történelmi kisplasztikáinak kiállítása Egerben
Józsa Judit szoborbirodalma
(Batis Ferenc nyomán)
"Ez a tüneményes, kitartóan következetes, fekete sátorhajú székely lány onnan zokogta át magát Budapestre, ahol visszafolynak a patakok, ahol korán érkezik a tél és megkésve köszönt be a tavasz, ahol az emberek lelket lehelnek az agyagba - Korondról jött.
E nagyközség egyik keramikus dinasztiája a Józsa család. Az apa Európa-szerte ismert mester, művésze az agyag életre keltésének. Lánya tovább lépett, embereket "mintáz" meg.
Azért idézőjelesen, mert modell nélkül alkotja figuráit: Rózsa Sándort, erdőmunkást, kosárfonót, alföldi juhászt, sziklát tépő székely parasztot, anekdótázó borisszát, égbekiáltó földönfutót, nyomorúságában is reményt parancsoló családot, varázsigéket sikoltó asszonyt és szivárványból ostort fonó férfiembert, a magyar népet.
Érthető, hogy Józsa Judit legidillibb alkotása is lázadás. Kisplasztikái monumentális jellegüek. Terekre, útkereszteződésekre kívánkoznak. Persze attól függően, hogy ki szemléli őket. Mert a szobrocskákat érezni kell, töprengeni előttük és fölöttük. Hogy miről, önmagunkról és hétköznapi történelmünkről.
Józsa Judit agyaghadserege, Árpád és Dózsa, Bethlen Gábor és Márton Áron népe világhódító útra indul. Fegyverük a szilaj bánat és komor öröm, a hunyorgó tekintetű szeretet és a gyűlölet elleni néma hadakozás összeráncolt homloka.
Üzenetet visznek a szélrózsa minden irányába: egy meggyötört nemzetrész élni akarásáért. Győztesen térjenek vissza alkotójukkal, Józsa Judittal együtt!
Én bízom győzelmükben, mert igaz alkotó igaz művei kelnek útra e megmásult világ délkörei mentén."
A millenniumi esztendő nyarán a Keresztény Ifjusági Klub rendezésében az egri Érsekudvar adott helyet Józsa Judit egyik kiállításának. A kiállítás, mely önmagában a sokadik volt a művésznő bel- és külföldi kiállításai sorában, itt elsősorban a Honfoglalás témaköréből merített. Ez természetesen a magyar embernek sokkal többet mond, mint bármelyik jóindulatú külföldinek.
Népviselet agyagból...
A kiállítás másik témáját az "Életképek" adták a magyar tájak embereiről, népviseletéről, mesterségeiről. Volt köztük torockói leánykérés, alföldi pásztorember korondi leányka, kosárfonó székely, öreg kőfaragó mester, de ugyanakkor a művésznő fazekas édesapja és sok markáns székely öregember egyaránt megjelenítésre került, de még a csángóföld embereit sem felejtette el.
![]() |
![]() |
![]() |